Tom Kibble
Tom Kibble | |
---|---|
Rodné jméno | Thomas Walter Bannerman Kibble |
Narození | 23. prosince 1932 Čennaí |
Úmrtí | 2. června 2016 (ve věku 83 let) Londýn |
Alma mater | Edinburská univerzita Stewart's Melville College |
Povolání | fyzik a vysokoškolský učitel |
Zaměstnavatelé | Imperial College London (od 1961) Rochesterská univerzita (1967–1968) Kalifornská univerzita v Santa Barbaře (1992) Tuftsova univerzita (2001) Univerzita v Leidenu (2006–2007) Univerzita v Leidenu (2007) Univerzita v Leidenu (od 2007) Imperial College London |
Ocenění | Hughesova medaile (1981) Rutherford Medal and Prize (1984) Guthrie Medal and Prize (1993) Sakurai Prize (2010) Královská medaile (2012) … více na Wikidatech |
Příbuzní | Helen Bannerman (babička) |
Web | www3 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Tom Kibble (23. prosince 1932 – 2. června 2016) byl britský teoretický fyzik, emeritní profesor na Imperial College London. Zabýval se především výzkumem v oblasti kvantové teorie pole a souvislostmi mezi částicovou fyzikou a kosmologií. Nejvíce je znám díky teoretické předpovědi Higgsova mechanismu a výzkumu topologických defektů.
Dětství a vzdělání
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v indickém Čennaí. Jeho dědeček pracoval v indické lékařské službě, babička byla spisovatelkou. Nejprve se vzdělával v Indii, následně i v Británii. V 50. letech nastoupil na Edinburskou univerzitu, kde v roce 1955 získal bakalářský, roku 1956 magisterský a nakonec roku 1958 i doktorský titul.
Kariéra
[editovat | editovat zdroj]V rámci svého výzkumu po dokončení univerzity pracoval v oblasti fyzikálních symetrií, zabýval se mechanismy jejich narušení (spontánní narušení symetrie, fázovými přechody a topologickými defekty (magnetické monopóly, kosmické struny a doménové stěny).
Nejvíce znám je však díky objevu mechanismu vytvářejícího hmotnost elementárních část, dnes známého převážně jako Higgsův mechanismus. Práce Toma Kibbleho, Geralda Guralnika a C. R. Hagena vyšla v roce 1964 jako poslední ze tří prací, jejich autoři objevili de facto to samé (Peter Higgs a François Englert s Robertem Broutem tuto skupinu předběhli), práce skupiny GHK byla však nejobsáhlejší a nejpropracovanější. Za tento objev získal Kibble roku 2010 Sakuraiovu cenu, časopis Physical Review Letters označil práci za jednu z nejdůležitějších ve své historii. Nobelovu cenu za fyziku však v roce 2013 získali pouze Higgs a Englert (Brout už byl po smrti). Peter Higgs vyjádřil zklamání nad skutečností, že nebyl zahrnut i Kibble.
Dalším jeho významným přínosem fyzice byly zejména pionýrské práce v oblasti topologických defektů a fázových přechodů v raném vesmíru. Běžně používaný mechanismus vzniku topologických defektů přes fázové přechody druhého řádu se nazývá Kibble-Zurek mechanismus. Napsal také knihu o kosmických strunách, která tuto problematiku vnesla do moderní kosmologie.
V roce 1966 napsal s Frankem Berkshirem učebnici klasické mechaniky. Rovněž byl šéfem výzkumných projektů v rámci programů kosmologie v laboratoři a topologické defekty v částicové fyzice, kondenzovaných stavech a kosmologii.
Ocenění
[editovat | editovat zdroj]Kromě Sakurai Prize získal i mnoho dalších ocenění například Diracovu medaili, Hughesovu medaili, Rutherfordovu medaili nebo Medaili Alberta Einsteina. Byl členem Královské společnosti, Americké fyzikální společnosti nebo Evropské fyzikální společnosti.
V roce 1988 získal za významné příspěvky fyzice Řád britského impéria v hodnosti komandéra a roku 2014 byl povýšen do rytířského stavu.
Sociální odpovědnost vědců
[editovat | editovat zdroj]Zabýval se také sociální odpovědností vědců. Byl znepokojen jaderným zbrojením. Později byl členem výboru vědců pro jaderné odzbrojení nebo členem společnosti pro společenskou odpovědnost vědců.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tom Kibble na anglické Wikipedii.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Tom Kibble na Wikimedia Commons